Цонка Илиева
Тополчице моя…

chitanka.info

Тополчице моя! — така ме наричаше момчето с очи като пролетна ранна трева. И горяха очите му. И трептеше гласът му: Тополчице моя! Тополчице моя!

Твърдоглава съм като земята. Не можах да си изработя маска на естествено безразличие…

Дърпам лоста на скоростта. И животът се втурва срещу мен…

Денят ми с омагьосани коне препуска.

Земя, безсмъртна си, защото си жена, защото ти раждаш безсмъртие…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.